ШКІЛЬНА ЛІТЕРАТУРНА ОСВІТА УКРАЇНИ В КОНТЕКСТІ СУСПІЛЬНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ У ПЕРІОД 90-Х РР. ХХ СТ. – І ЧВЕРТІ ХХІ СТ. - Худенко О. М., (ПЕДАГОГІЧНИЙ АЛЬМАНАХ, 2026)
У статті здійснено комплексне дослідження трансформації шкільної літературної освіти в Україні в контексті суспільно-політичних змін від 1990-х років до першої чверті ХХІ століття. Простежено, як змінювався зміст літературної освіти під впливом статусу державної незалежності, модернізаційних процесів, євроінтеграційного курсу та воєнного стану, як трансформувався літературний канон, педагогічні підходи, методика викладання та роль літератури як гуманітарного інструменту формування цінностей.Проаналізовано чотири ключові періоди: 1991–2000 (пострадянський пошук ідентичності), 2001–2013 (модернізація та європейський вектор), 2014–2022 (переоцінка та деколонізація), від 2022 року (літературна освіта в умовах повномасштабної війни). Розглянуто зміни у шкільному каноні: поступовий відхід від російської літератури, переосмислення класики, акцент на правах людини, національній гідності, свободі, спротиві. Вивчено методичні трансформації: від авторитарно-репродуктивного до фасилітативно-компетентнісного підходу, активне застосування інтерпретаційного читання, дебатів, медіаграмотності та психологічної інтеграції.Особливу увагу приділено проблемам, які постали перед освітнім процесом після 2022 року: зміна форматів навчання (дистанційне, змішане, укриття), переосмислення ролі літератури як засобу підтримки учнів у стані стресу, включення у програми сучасних творів, що резонують із досвідом війни. Література дедалі більше виконує функцію простору для безпечного осмислення складних реалій, розвитку емоційного інтелекту та соціальної чутливості.Стаття актуалізує проблему формування шкільного канону як соціального конструкту, що відображає не лише естетичні критерії, а й суспільні ідеали та історичний досвід. Автор робить висновок, що шкільна літературна освіта в Україні поступово стала простором не просто засвоєння знань, а діалогу, рефлексії, культурної пам’яті та гуманітарної стійкості. Також окреслено перспективи подальших досліджень у сфері гуманітарної освіти в умовах соціальних випробувань і постколоніальної деконструкції.