ТРАНСФОРМАЦІЯ ЗМІСТУ КУРСІВ ПІДВИЩЕННЯ КВАЛІФІКАЦІЇ КЕРІВНИХ КАДРІВ ЗАКЛАДІВ ОСВІТИ УКРАЇНИ У 50-ТІ РОКИ ХХ СТОЛІТТЯ - Вишневська Я.А. (ПЕДАГОГІЧНИЙ АЛЬМАНАХ, 2021)
У статті висвітлено особливості формування та трансформації змісту важливої складової післядипломної освіти педагогічних працівників – підвищення кваліфікації керівників закладів загальної середньої освіти України. Здійснено аналіз архівних джерел, на підставі якого надано історичну характеристику розвитку післядипломної освіти керівних педагогічних кадрів України у період 50-х років ХХ століття. Схарактеризовано кількісний та якісний склад слухачів, які залучалися на курси підвищення кваліфікації керівних педагогічних кадрів. Установлено організаційні форми підвищення професійної майстерності керівників та завучів середніх і семирічних шкіл. Здійснено порівняльний аналіз навчальних планів та програм курсів підвищення кваліфікації керівних педагогічних кадрів, розроблених Міністерством освіти УРСР, а також регіональних навчальних планів (на прикладі Херсонського інституту удосконалення вчителів), визначено відмінності між ними. Описано змістове наповнення курсів підвищення кваліфікації керівників та завучів середніх та семирічних шкіл. З’ясовано характерні особливості підвищення кваліфікації керівників закладів освіти 50-х років ХХ століття: проведення курсів підвищення кваліфікації на постійній основі; здійснення курсової підготовки у форматі двотижневих семінарів та місячних курсів, що проводились у літній період із відривом від виробництва; кількість керівних працівників, які проходили підвищення кваліфікації, складала майже 1/5 частину від загальної кількості педагогів, що підвищували кваліфікацію; обов’язковим елементом навчальних програм курсової підготовки працівників освіти зазначеного періоду було проведення занять із ідеологічною тематикою; поряд із засвоєнням теоретичного матеріалу майже третина відведених на курсову підготовку годин відводилось на семінарські заняття, практику та екскурсії.